Жюл Ромен
Любов
отсянка на Париж

Превод от френски: Пенчо Симов, 1978

chitanka.info

I

Любов — отсянка на Париж.

Един светлик едва зарадван

изниква в уличната сянка;

един открит за всички пламък

дълбокия лазур дарява;

мъждука позлатен все пак

и свит под тънък слой мъгла:

един светлик зарадван доста.

Любов — отсянка на Париж.

II

От най-доброто на лазура

нали остава само пепел —

неуловима вечер —

и стени?

Ала стъклата пак за теб

са източници на небе,

треперещи, но непресъхнали;

небе поне за още час,

в сърцето влязла синева,

любов — отсянка на Париж,

III

Да слязат сенките — готови

са улицата и душата.

Но трябва твоите очи

да ме погледнат по-отблизо,

така че да ги разпозная.

Ще трябва ти да се склониш

с настъпването на нощта;

на рамото ми се склони,

любов — отсянка на Париж.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.